Дискурс Криму в текстах Анастасії Левкової для дітей та дорослих: вектори еволюції - Капленко, О. М. (НДУ ім. М. Гоголя, 2026)
У статті досліджено трансформацію художньої рецепції Криму в творчому доробку сучасної української письменниці Анастасії Левкової. Дослідження є актуальним у контексті суб’єктивації кримського тексту та оприявленні нових способів артикуляції історичної пам’яті, що відповідають сучасним екзистенційним запитам українського суспільства. Об’єктом аналізу постають дитяча художня біографія «Ашик Омер» та «кримський» роман «За Перекопом є земля». Наукова новизна дослідження полягає у залученні концепції «збентеженої ідентичності» Л. Донскіса для дешифрування ідейних кодів прози А. Левкової. Доведено, що літературна стратегія авторки еволюціонує від етапу реконстукції автохтонного світу Криму в дитячій художній біографії «Ашик Омер» до глибокого психологічного аналізу деколонізації свідомості дорослого суб’єкта в романі «За Перекопом є земля». Особливу увагу приділено еволюції головної героїні Оксани Утаєвої. Ви-значено три ключові фази її ментального транзиту: кризу та деконструкцію нав’язаної російської імперської матриці; спробу емоційного заміщення через занурення в кримськотатарську культуру; фінальний раціональний вибір української ідентичності як приналежності до політичної нації та ціннісного простору. Доведено, що в художньому світі письменниці ідентичність перестає бути спадковою даністю, перетворюючись на результат виснажливої внутрішньої праці та етичної відповідальності. У висновках стверджується, що творчість А. Левкової маркує важливий соціокультурний перехід від пасивного споживання ідеологем до активного формування суб’єктності. Автор доводить, що літературна стратегія письменниці, яка полягає у поверненні справжніх імен та смислів Криму, є дієвим інструментом подолання колективного «збентеження» та утвердження сучасної української ідентичності.
Keywords: Крим, Анастасія Левкова, література для дітей, сучасна українська література, «збентежена» ідентичність, «Ашик Омер», «За Перекопом є земля»