Творчість Лесі Українки крізь призму екзистенціалізму - Онуфрієнко, О. П. (Видавництво НДУ ім. М. Гоголя, 2023)
Українська література на межі ХІХ–ХХ ст. мала екзистенціальні орієнтації, а екзистенціальна модель світу у творчості Лесі Українки являла собою цілу систему модусів людського існування. Ця система охоплює, як засадничі, модель національного буття та модель людського існування. Тут зауважимо, що проблема національного буття у творчому доробку поетеси вирішується від екзистенції – до національної онтології, йдеться про особистість з високим відчуттям патріотизму, яка вільна внутрішньо, і на яку можна покластися в часи національного піднесення. Так простежується проблема становлення нового світобачення Лесі Українки, народження в її творчості ідеалів на засадах загальнолюдських етичних цінностей. Ідеї новітньої філософії Ф. Ніцше та А. Шопенгауера визначили творчі пошуки української поетеси. Леся Українка, відмовляючись від позитивістських ідейних загальників, що були поширені в українській літературі, відтворення wie es eigentlich gewen war («як це було в дійсності»), формує власну світоглядну систему, яку визначає як неоромантизм. Виокремлені його специфічні особливості стали феноменами її власного світовідчуття і світорозуміння. Найсуттєвішим для Лесі Українки було віднайдення тих естетичних засад, що визначають виборювання вищих життєвих ідеалів. У відповідності до неоромантичних ідеалів вона суттєво доповнює поняття духовності, зміщуючи акценти з будь-якої ідейності, у тому числі й національної, в її чистому вигляді на естетику слова. Така концепція відповідає пошукам Лесі Українки, яка в слові бачить непереможну силу духу і тому його возвеличує. Теоретично сформульована О. Потебнею світоглядна позиція могутності слова в поезії Лесі Українки набуває практичної програмної реалізації. Якщо зважати на те, що в українському культурному житті переважали реалістично-натуралістичні тенденції, то на противагу їм екзистенціальний порив Лесі Українки був зумовлений неоромантичним світовідчуттям, абсолютно самостійним, хоча у протиставленні натуралізму він спирається на українські літературно-мистецькі традиції, для яких провідним завжди був внутрішній світ людини, її індивідуальне неповторне екзистенційно спрямоване буття. Для неоромантизму Лесі Українки було характерне поєднання чуттєвості та інтелекту в пориві, спрямованому на досягнення вершин, артистичного опанування життя, що, зрештою, може видатись як недосяжне, або ідеальне. А тому феномен Лесиної «блакиті», «блакитного неба» відіграє, водночас, роль і утопії, і ідеалу. Таке злиття реальності та її ідеальне відображення стає формотворчим принципом майбуття, що в повноті філософсько-художньої вишуканості реалізувалось у творчості Лесі Українки.
At the end of 19th century Ukrainian literature had existential orientations. Existential model of the world in Lesya Ukrainka’s work represented a whole system of modes of human existence. This system includes, such fundamentals as: the model of national existence and the model of human existence. It is worth notion that the problem of national existence in the creative work of the poetess is developing from existence to national ontology, a person with a high sense of patriotism, who is free internally, and who can be relied on in the times of the national uplift. We also can trace the formation of a new worldview of Lesya Ukrainka, the birth of ideals in her work are based on universal ethical values. The ideas of the latest philosophy of F. Nietzsche and A. Schopenhauer determined the creative searches of the Ukrainian poetess. Lesya Ukrainka, rejecting the philosophical theory of «Positivism» that was widespread in Ukrainian literature. The reproduction of: «wie es eigentlich gewen war» ("as it was in reality"), forms her own worldview system, which she defines as neo-romanticism. Its isolated specific features became phenomena of her own worldview and worldview. The most important thing for Lesya Ukrainka was finding the aesthetic principles that determine the choice of higher life ideals. In accordance with neo-romantic ideals, she significantly complements the concept of spirituality, shifting the emphasis from any ideology, including even the national one, in its pure form to the aesthetics of the word. This concept corresponds to the search of Lesya Ukrainka, who sees in the word the invincible strength of the spirit and therefore exalts it. O. Potebnaya formulated that, the worldview position of the power of the word in Lesya Ukrainka’s poetry acquires a practical program implementation. If we take into account the fact that realist-naturalistic trends prevailed in Ukrainian cultural life, Lesya Ukrainka’s existential urge on the other hand was determined by a neo-romantic worldview, completely independent. Although in opposition to naturalism her existential urge relies on Ukrainian literary and artistic traditions, in which the main always was the inner world of a person, it’s individual unique existentially oriented being. Lesya Ukrainka’s neo-romanticism is characterized by a combination of sensuality and intelligence aimed to achieving an ideal. This fusion of reality and its ideal reflection becomes the formative principle of the future, which was realized in the fullness of philosophical and artistic sophistication in the work of Lesya Ukrainka.
Keywords: художньо-естетична еволюція; національна свідомість; екзистенція; екзистенціалізм; неоромантизм; світоглядні парадигми