«Щастя порядної людини» або мотив Відходу-і-Повернення в художній літературі - Плотніков, Є. О.; Ролік, А. В. (My University, 2022)
Стаття присвячена дослідженню природи та специфіки дії мотиву Відходу-і-Повернення в житті та творчості М. Гоголя. Творча особистість, йдучи, випадаючи зі свого соціального оточення, перетворена, повертається потім у те саме оточення; повертається, наділена новими здібностями та новими силами. Відхід дозволяє особистості реалізувати свої індивідуальні потенції, які не могли бути висловлені, придушені пресом соціальних зобов’язань. Відхід дає можливість, і, можливо, і є необхідною умовою духовного перетворення; але в той же час перетворення позбавлене мети і сенсу, якщо воно не стає прелюдією до повернення перевтіленої особистості у суспільство, з якого вона пішла. Повернення є сутність всього руху, як і його остаточна мета. Мотив Відходу-і-Повернення може виявлятися у різних формах. У найпростішій їх розрив, яким закінчується глава практичної діяльності, відбувається раз і назавжди, після чого все життя творчої особистості наповнюється літературною діяльністю. У житті Гоголя ця модель складніша. Замість одного розриву там спостерігаються кілька, і періоди практичної та літературної діяльності переплітаються. На початку своєї біографії Гоголь мав намір вплинути на своїх співвітчиз-ників через пряму дію на них своєю волею. Вимушений відхід змушував його шукати нову форму активності, інший канал своєї енергії. Позбав-лений можливості безпосередньо впливати на своїх співвітчизників, він знайшов шлях для опосередкованого впливу на людей інших поколінь через літературні твори. Творчість Гоголя жива і донині і саме в цьому полягає духовне значення ритму Відходу-і-Повернення. Питання про дію мотиву Відходу-і-Повернення у творчому просторі творів Миколи Гоголя може, на наш погляд, виявитися досить продук-тивним, що, природно, вимагає подальших, більш детальних досліджень. У цій статті ми зупинимося лише на одній сюжетній лінії, яка вперше артикулюється в повісті «Ніс» (1836), а потім отримує розвиток у поемі «Мертві душі» (1842), а саме щастя порядної людини.
The article is devoted to the study of the nature and specifics of the Leave-and-Return motive in the life and work of N. Gogol. The creative person, leaving, falling out of his social environment, transformed, then returns to the same environment; returns, endowed with new abilities and new powers. Withdrawal allows the individual to realize his individual potentialities, which could not find expression, suppressed by the pressure of social obligations. Care provides an opportunity, and perhaps is a necessary condition for spiritual transformation; but at the same time, transformation is devoid of purpose and meaning unless it becomes a prelude to the return of the transformed person to the society from which he has withdrawn. The return is the essence of the whole movement, as well as its ultimate goal. The Leave-and-Return motive can manifest itself in different forms. In the simplest of them, the gap that ends the chapter of practical activity is made once and for all, after which the whole life of a creative person is filled with literary activity. In Gogol’s life, this model is more complex. Instead of one gap, there are several ones, and periods of practical and literary activity are intertwined. At the beginning of his biography, Gogol intended to influence his compatriots through direct influence on them with his will. The forced departure forced him to look for a new form of activity, a different channel for his energy. Deprived of the opportunity to directly influence his compatriots, he found a way to indirectly influence people of other generations through literary works. Gogol’s work is alive to this day, and this is precisely the spiritual meaning of the rhythm of Departure-and-Return. The question of the effect of the Departure-and-Return motive in the creative space of Nikolai Gogol’s works can, in our opinion, turn out to be very productive, which, of course, requires further, more detailed research. In this article, we will focus on just one storyline, which is first articulated in the story «The Nose» (1836), and then developed in the poem «Dead Souls» (1842), namely the happiness of a decent person.
Keywords: Гоголь; Відхід-і-Повернення; творча особистість; літературна діяльність; міграція, мутація; дія; поняття; мотив